Sä sait uuden naapurin, Kaalin. Se on Viron mafian päälliköitä.
―Uudet nappulat on tervetulleita.
―Visuri oli poliisi. ―Kuka sen tappoi?
―Venäläiset, virolaiset, Sundströmin kööri tai joku muu.
―Miks sä kerrot tän? ―Mennään. ―Minne? ―Sisäasiainministeriöön.
―Venäläisten on tarkoitus rysäyttää markkinoille valtava heroiinitsunami.
―Minkälaisista eristä on kyse? ―Noin 60 tonnia.
―Siis 60 000 kiloa? ―Varovaisesti arvioiden.
(Sundström:) Mulla ois sulle hommia.
―Voi helvetti, on ruvennu raato dunkkaa.
Ei se saa sitä!
―Pidät Sundströmin ja sen porukan siinä luulossa, ―
että niitä tutkitaan vaan siitä, mistä tähänkin asti, pirikaupasta.
―Meil on sulle viesti, Kaalilt. ―Jo oli aikakin.
―Me halutaan mukaan. Serbeihin et voi luottaa. Ne kusettaa aina.
(Ruotsia:) Sinun pitää valita puolesi. Sundström on historiaa.
―Oo tarkkana serbin kanssa. ―Luulin, että se oli luottomiehiä.
―Nyt toimitaan eri mittakaavassa. Ahneus saattaa sokeuttaa, eiks niin?
―Näissä ei ollu mitään.
Näin tää täällä toimii.
(Kivi:) Valokuvia. ―Kenestä?
―Sundströmin vuokralaisesta. ―Mä tunnen tän.
Tää oli hoitamassa Liinaa tyttöystävänsä kanssa.
Mä en enää haluu sotkeentuu mihinkään.
Haluun vaan istuu mun tuomion pois ja unohtaa koko paskan.
―Aina ei ole kyse siitä, mitä haluaa, vaan siitä, mitä on pakko tehdä.
―Miks just mä? ―Siihen on montakin syytä.
Sä saat valita miellyttävimmän.
A) Ehkä mä vaan pidän susta, ehkä näen sussa itteni nuorempana.
B) Ehkä mä tarviin sua, ehkä sä tarviit mua, mut et vielä tajua sitä.
C) Ehkä se kaveri, minkä sä heitit sillalta alas, oli mun siskonpoika.
Nyt mä haluun kostaa. ―Sun siskonpoikas?
―No, enhän mä niin sanonu. Sanoin, että sä saat valita.
―Se oli vahinko. ―Mistä sä puhut?
―Mä en tarkottanu tappaa sitä.
―Sä tarraudut epäolennaisiin seikkoihin.
Ehkä se olikin vaihtoehto E, eli musta on mukava pelata sun kanssa.
Ehkä lusiminen on vaan niin saatanan tylsää.
―Mikä noista on totta? ―Ehkä kaikki tai ehkä ei mikään.
Mut hei, nyt sä viet sen kaman virolaisille, ne hoitaa myynnin.
Mut sano niille, että ei mitään pidennettyjä maksuaikatauluja.
―Mitä jos mä en vie? Miks mun pitäis totella sua?
―Onks sulla muita vaihtoehtoja?
―Mitä jos mä sanon vartijoille, että mä haluan jutella kyttien kaa?
―Et sä sano. Susta on otettu aika hauskoja otoksia viime aikoina.
Mitä luulet, miten poliisi suhtautuis niihin, jos ne joutuis niitten käsiin?
―Mä kertoisin, että mut pakotettiin. ―Hyvä idea. Ne varmaan uskois sua.
Varsinkin sit kun ne on tehny ratsian sun selliin ja löytäny piriä.
Ja kaikki todistaa, että sä pyörität tän vankilan pirikauppaa.
―Ei vittu. ―Kyllä vaan, vittu.
Mikä sen nimi oli, sen joka oli meillä, se hoitaja?
Muistat sä, kun oli se kundi ja...? ―Sen toi Tiina Jokinen. Miten niin?
―Ajattelin, ettei aina tarvis sun äitiä vaivata, kun Liina tarvii hoitajaa.
Jos tää Tiina välillä pääsis.
―Mikset sä pyydä Lilliä? Liinakin tuntee ja tykkää.
―Pitää olla vaihtoehtoja.
Kuinka paljon ne muuten maksaa? ―Kympin tunti.
Ja rahasta puheen ollen, mites se meidän määräaikaistalletus?
―Kulta, älä nyt siitä huolehdi. Mä sain ne rahat jo takasin.
Nyt on tärkeintä saada sut kuntoon.
―Mennään sisälle. ―Justhan sä halusit tulla ulos.
―Mä oon ihan jäässä.
Muistatko, kun me tavattiin? ―Muistan.
Musta sä olit kaikkein kaunein jäätelömyyjä, mitä olin ikinä nähny.
Ja oot vieläkin.
Mitä nyt?
―Eihän sulla oo ketään toista? ―No, ei oo. Ei oo.
Äläkä pyytele enää anteeks.
Meidän pitää keskittyä toisiimme enemmän.
Ei ainoastaan asua yhdessä, vaan myös olla yhdessä.
Se on Tiina Jokinen, 18―vuotias koulutyttö. ―Mä hoidan.
―Et mainitse mitään musta sille. ―En tietenkään.
Asia on selvä. ―Selvä.
―Meidän mies tulee katsomaan teidän organisaatiot.
―Loistavaa. Et tule katumaan tätä.
―Pidätte hyvänä ja pyörittelette kaupungilla, että kaikki näkee sen.
―Ok.
―Ja jos joku haluaa ottaa valokuvan, niin antaa ottaa.
―Selvä juttu. Miehesi tulee näkymään Tallinnassa. ―Hyvä.
Mä haluaisin jutella sun kanssa Vesa Levolasta. ―Mitä se nyt on tehny?
―Tunnistat sä sitä?
―Miks pitäis? Miten tää liittyy Vesaan?
―Ei välttämättä mitenkään. Tää on vaan rutiinikyselyä.
―Kuka toi on? ―Sitä mä en voi kertoa.
―Mulla ei oo enää mitään tekemistä Vesan kaa.
Sano sille, ettei soita mulle enää. ―Siis se on soittanu sulle? ―Kerran.
―Mistä te puhuitte? ―Se oli lomilla. Mä löin sille luurin korvaan.
―Puhuitteko jotain ennen kuin sä löit luurin korvaan?
―Se sanoi jotain, että se on kusessa, tai jotenkin sillai... En mä muista.
―Sanoi, että se on kusessa? ―Eiks se nyt oo, se on linnassa.
―Niin.
Mites Viroon? ―Lähetin sinne Raikan, niin ku pyysit.
―Ja kukaan ei tiedä sen reissusta mitään, niinkö? ―Ei edes Kale.
Ai niin, Pietari halusi tavata. ―Miks?
―Ne haluaa tietää, kenen kanssa ne toimii.
―Pietarin piti toimia mun kautta. ―No, kun sä nyt oot siellä.
Kuulemma kusessa. ―No, niinhän se onkin. Muuta?
―Ei mitään muuta. Tiina Jokinen ei tiedä Levolasta mitään.
Annas mä kerron Visurista. ―Annetaan Visurin olla.
―Meillä on sen automaattikäynnit. Pyysin pankista valvontanauhoja.
Niitä ei ollu! Krp oli vieny ne.
―Mitä ne sanoi krp:stä? ―Ne ei anna nauhoja!
―Mutta jos nauhoilla ei ole mitään.
―Ne olis voinu kertoa, että ne aikoo hakee ne!
Meidän miehet menee kysymään valvontanauhoja, ―
ja ne sanoo, että poliisit haki ne jo!
―Mähän sanoin jo, että jos ne haluaa Visurin, annetaan se niille.
―Mä en ymmärrä, miten Visurin ja Sundströmin voi erottaa toisistaan.
Nehän on samaa juttua. ―Ei välttämättä.
―Aha.
Vielä yks juttu. Mä katsoin tietokannasta Visurista.
Siitä ei löydy merkintöjä ennen vuotta 2006. ―Sen jälkeen...
―Kuuntele, ei mitään merkintää! Ei edes väestörekisteristä.
Mä laitoin kyselyn Ruotsiin ja Tanskaan.
Siellä ei oo kuultu koko jätkästä yhtään mitään! ―Rauhotu.
―Rauhotu ite! Mikä sua vaivaa?
Kai säkin paskan haistat, kun se isketään päin naamaa?
Krp:llä on jotain tosi hämärää meneillään, ne suojelee tota jätkää.
Sua ei muka kiinnosta pätkääkään.
―Tää juttu ei liity enää millään tavalla Visuriin.
Se on nyt loppu, se on ohi. Ymmärrät sä, Kivi? Piste.
Tää ei nyt mee oikein. Tää ei nyt vaan mee oikein.
Pääsit sit sairaalaosastolta. ―Painu helvettiin.
―En mä sitä järkänny. Mut pakotettiin.
―Joo, niin varmaan. Valitsit puoles, that's it. Painu nyt vittuun siitä.
―Vesa.
Tuus tänne miesten pöytään.
No? ―Mitä?
―Miltä sun luottokelpoisuutes vaikuttaa?
Sulla on vielä paljon oppimista, poika.
Toi oli paitsi turhaa, myös saatanan tyhmää.
Sun ei kannata ärsyttää mua tommosella käytöksellä.
Ettei sun sormille käy niin ku Makkosen sormille.
Mut hei, mulla saattais olla sun koulutustas vastaavaa työtä.
Mitäs sanot?
―Haista paska.
―Ei, kyllä se on sinä, joka haistat.
Jos mä vaan niin haluan.
(Ruotsia:) Et tunne Sundströmiä ja jos se aavistaa jotain...
―Varmasti aavistaa, mutta tällä kertaa se menee pieleen.
―En tiedä.
―Pietarilaiset eivät ole tyhmiä.
Ole kuin et tietäisi mitään, kun heille selviää että miehesi oli Tallinnassa.
―Mistä he sen saisivat tietää? ―Älä aliarvioi vihollistasi.
Homman pitää näyttää siltä, että Sundström on sooloillut.
Hän istuu Viron pomon kanssa linnassa.
Toki Pietari uskoo, että heillä on aikaa junailla yhteisiä kuvioita.
―Tässä menee pää sekaisin.
―Ota nyt vain rauhallisesti.
Kaikki menee hyvin, ―
kun jatkat Sundströmin kanssa niin kuin ennenkin.
Olet hänen silmänsä ja korvansa.
Hän on riippuvainen siitä mitä kerrot hänelle ―
ja siitä me sovimme yhdessä.
―Okei, okei.
Tää on poliisin etiikan vastaista. Kivi on hyvä poliisi.
Mä en tiedä, kauanko mä pystyn jatkamaan tätä.
―Yritä saada se kiinnostumaan Vesa Levolasta.
Sillä ei siis ollu rikollista taustaa ennen tätä tuomiota? ―Ei.
Tarkkailuluokkatausta. Opiskellu tietotekniikkaa.
Työskennelly setänsä firmassa. Vaikuttaa ihan terävältä kaverilta.
―Miten Sundström istuu tohon? ―Ei mitenkään.
Niillä ei tunnu olevan aikaisempaa sidettä.
―Silti se käyttää Sundströmin kämppää lomillaan.
―Sundström on ottanu sen näppeihinsä.
Se tarvii aina jonkun leikkikaverin.
Nyt kun sillä ei ole enää Visuria, se on valinnu Levolan.
―Paljon mahdollista, että oot oikeassa.
―Mä pistän pojat Levolan perään, kun se pääsee lomille.
Missä se liikkuu, mitä puhuu, mitä tekee?
―Levola voi olla tärkeä linkki Sundströmiin, ―
vaikka se olisikin pelkkä leikkikalu.
―Onks mitään tietoa tästä isosta rysäyksestä?
―Ei mitään tietoa vielä mistään. Odotetaan.
Toivotaan, että tietoa alkaa tippua.
Sä haet uutta lomaa heti.
―Miks? ―Siks koska mä käsken.
―Antaisit mun jo olla. ―Enkä anna.
Laita anomus sisään saman tien.
―Ei se mene välttämättä läpi. ―Kyl se menee.
Sä unohdit täyttää tän. ―Mikä tää on?
―Loma―anomus. ―En mä ano lomaa.
―Kyllä sä anot, muuten me joudutaan narauttaa sut.
―Ai, mistä? ―Kuulemma pyörität pirikauppaa.
―Täh? ―Me ratsataan sun selli ja me varmasti löydetään täältä jotain.
Sä lusit sun vanhan kakun päivästä päivään ―
ja päälle napsahtaa samanlainen viipale uutta kakkua.
Ano sitä lomaa.
(Venäjää:) On aika antaa poliisille päivämääriä ja raja―asemia.
―Nytkö jo? ―Tietysti.
Silloin poliisi keskittää voimansa väärään päivämäärään.
―Miten toimimme Suomen osalta?
―Tavalliseen tapaan.
Kuljetuksille annetaan yksi päivämäärä.
Vaikkapa 30. huhtikuuta.
Sehän sattuukin olemaan Natašan syntymäpäivä!
Raja―asemana käytetään Vaalimaata.
―Toimittaako FSB väärän tiedon heti eteenpäin?
―Tottakai.
Innosta hehkuen.
Luulen että Suomen läpi lähetetään useampi kuljetus.
―Mitä järkeä siinä on?
―Yksi kuljetus on oikea ja yksi on hämäys.
Ehkä jopa kaksi hämäyskuljetusta.
―Milloin lasti oikeasti menisi?
―En ole vielä päättänyt.
―Artur...
Tämä taitaa olla sinulle.
Sundströmin mies on ottanut yhteyttä virolaisiin.
―Sittenhän asia menee niin kuin Sundström oletti.
―Mitä hauskaa siinä on?
Entäpä jos Sundström sittenkin yrittää vetää välistä?
Minä en pidä tästä kuviosta.
―Sehän on hyvä ettet pidä, ―
koska silloin sinun pitää ottaa selville mistä et pidä ja miksi.
―Olet mahtava.
―Operaatiolla on muuten nyt myös nimi. ―Niinkö?
―Käytä sitä kaikissa puheluissa, tekstareissa ja sähköpostissa.
FSB:n täytyy saada se tietoonsa.
―Tiedon täytyy näyttää oikealta.
Mikä se nimi on? ―Cuba Libre.
―Hyvä juoma.
―Ohjat on nyt sinulla.
Terveisiä perheelle.
En mä huomannu mitään erikoista.
―Sundström on sen verran monta kertaa istunu, ―
että voi sanoa, ettei se rinkelireikämiehiä oo.
―En mä sitä kuvitellukaan. Pitäkää silmät ja korvat auki. ―Totta kai.
―Mites, liikkuuko tällä hetkellä huumeita?
―Tää on varmaan yks Suomen puhtaimmista vankiloista.
Meillä on tiukka kontrolli. ―Hyvä, että kontrolli pelaa.
―Miks huumeyksikkö on kiinnostunu Vesa Levolasta?
Eihän sillä oo mitään tekemistä Sundströmin kanssa.
―Papereiden perusteella ei ainakaan, mutta kattokaa, jos jotain ilmaantuu.
Ilmoitelkaa sitte. ―Totta kai.
(Puhelin.) Kousa.
(Englantia:) Saimme selville kulje― tuksen päivämäärän ja peitenimen.
Kaiken! ―Hienoa.
Mistä lähteestä? ―FSB:ltä.
―Voiko FSB:n tietoon luottaa?
―Sieppasimme sen jälkiä jättämättä.
―Mikä se nimi on? ―Cuba Libre.
Ne aikovat toimia kertarysäyksellä kaikilla rajoilla ―
ja käyttävät ilmeisesti rekkoja.
Tämä on läpimurto.
Saat sähköpostiisi Suomea koskevat tiedot.
Jotka lähti nyt.
―Pidän tiedon salassa, kunnes me alamme toimia.
―Hyvää päivänjatkoa, herra Kousa.
Hyvää yötä, kulta.
―Isi. ―Niin?
―Millon äiti tulee takas kotiin? ―Ihan pian.
―Huomenna, vai? ―No, ei ehkä ihan huomenna.
Mutta ihan pian. ―Mikä äidillä on?
―Joskus ihminen on niin väsyny, ―
että mikään ei tunnu olevan hyvin, vaikka oikeasti oliskin.
Äiti on nyt väsyny.
Sen pitää levätä oikein kunnolla, niin sit se jaksaa taas.
Äiti rakastaa sua tosi paljon.
No niin, hyvää yötä ja kauniita unia.
Nähdään aamulla.
Mä rakastan sua. Pää tyynyyn.
Kuulimme, että olet alkanu laulaa muuallakin kuin suihkussa.
―Miten niin? ―Poliisi kävi kyselemässä susta. Miksi?
―Poliisi, täällä vai? ―Yeah.
―Mä en tiiä poliisista mitään. Mä en oo puhunu kellekään.
―Sä varmaan haluat laulaa meille saman laulun.
―Vittu, mä en tajuu, mistä sä puhut. ―Poliisi ei käy turhan takia.
―Vaikka sä tappaisit mut, mä en tiedä, mistä tässä on kyse.
―Jos sä valehtelet mulle, sä saat tän silmääs.
Ymmärrätkö?
(Englantia:) Mitä on tekeillä, Turunen? Miten menee? ―Hyvin.
(Tekstiviesti.) ―Anteeksi.
Bregović ilmoitti, että hän on valmis operaatioon.
Mikä teidän tilanteenne on? ―Meillä on kaikki hoidossa.
Cuba Libre on täysin hallinnassa.
―Entäpä virolaiset ystävämme?
―Ei huolta, turvaamme lastin kuljetuksen.
He eivät ole perillä koko operaatiosta.
―Vielä yksi juttu, Turunen.
Teillä taitaa olla ainakin yksi ratkaisematon ongelma.
Toivottavasti se on ainoa, ―
sillä muuten pitää harkita tätä kumppanuutta uudelleen.
Odotamme että ainakin tällä kertaa ―
ratkaisette ongelman itse ja nopeasti.
―Mikä tämä on?
―Se otettiin pari päivää sitten Tallinnassa.
―Tämä on Sundströmin lähipiirin miehiä.
―Niinkö?
Ja tekö ette tiedä asiasta mitään?
―En taatusti.
Juttu on niin iso, että tässä ei ruveta sooloilemaan.
Uskomatonta, olin Sundströmistä aivan varma.
―Olitteko?
Olette hyvin ystävällinen mies.
Ja olisitte vielä ystävällisempi, ―
jos voisitte tarkistaa, ―
menikö FSB:lle antamamme väärä tieto perille myös Suomessa.
―Ilman muuta. Milloin ilmoitatte todellisen toimituspäivän?
―Aikanaan.
Saatte pian tullin demoversion.
Kai te olette jo hankkineet pätevän tietokonemiehen. ―On toki.
Miten mä jatkan Turusen kanssa?
―Anna sen ymmärtää, että oot kimpassa sen ja Bregovićin kanssa.
Välttele sitä serbiä, se on täysin arvaamaton tyyppi.
―Ihan niin kuin sä välittäisit musta. Vai ootko sä vaan niin kiinni mussa?
―Se on varmaan yks niistä elämän suurista mysteereistä.
Kierrä tiskin taakse. ―Miks?
―Älä kysele. Ovesta ulos ja takapihalle.
―Entäs avaimet? ―Älä kysele. Mene. ―Siirto on e4.
Missä se on? ―Kuka?
―Tänne tuli nuori mies. ―Ai, se sähkölaitoksen mies?
―Sähkölaitoksen mies? ―Se luki mittaria. Lähti takapihalle...
―Mistä se meni? ―No, tuolta takaovesta. ―Perkele!
―Vesku, autoon.
―Kadotit? ―Ittehän sä käskit venata sitä.
―No, niin käskin. Voi perkele.
―Ei kai auta ku venata, että se ilmestyis Rekan kämpille.
―Miks se ilmestyis sinne? Miks sä luulet, että se häipyi?
Se näki sut. Jumalauta, että sä et osannu toimia huomaamattomasti.
―No jumalauta, onks tää yksinomaan mun vika, vai? ―No, ei. Sori.
―Nyt on ainakin selvää, että se on sekaantunu Sundströmin touhuihin.
Et sitte huomannu, että sulla on kytät perässä?
―Täh? ―Eli et.
―Mitä me täällä tehään? ―Etkö sä oo vielä oppinu? Töitä.
―Ei saatana taas. ―Ota nyt iisisti.
Ei nää mitkään maahanlaskiaiset oo, pikemminkin päinvastoin.
Justhan se viime viikolla syynättiin. ―Joo, se oli silloin se.
―Herrat on hyvät.
―Ei tarvii venailla, meillä menee täs hetki.
Kato. Kaverilla on shakki kesken.
Kattellaas vähän. ―Jumalauta, se on outo jätkä.
Oot sä kesälomii ehtiny ajattelee?
―Lähetään muijan kanssa Sunny Beachille.
―Bulgariaan? ―Joo, heinäkuussa.
―Mites kersat? ―Anopille.
―Hei, kuin syvälle mun pitää mennä? ―Kyl sen pitäis jo näkyä.
Se on varmaan väärä mesta. ―Ei, se on just tossa, missä poika kuokkii.
―Musta se on vähän tonne päin. ―Se on just tossa.
―Eipähän oo mun hikeä. ―Vaihdanks mä nyt paikkaa vai...?
―Kaivat nyt siitä, otat vaan vähän isommalta alalta.
Ei täällä oo mitään. ―Mitä sä odotit?
―En mä tiiä.
Kaheksan kertaa kaheksan...
Se on 64 ruutua. ―Häh?
―Toi ruudukko kartalla on sama ku tossa shakissa.
Tuli vaan mieleen, kun Sundström kysyi, pelaanko mä shakkia.
Mä vastasin kieltävästi, ja se sanoi: "Ehkä sä pelaat tietämättäs." ―Joo?
―Takavarikoidaan toi. ―Toi kartta? Miks?
―Varmuuden vuoks.
―Otetaanks me tää lauta? ―Miks me nyt se otettais?
―Varmuuden vuoks. ―Ei.
―Kenenköhän kanssa se pelaa? E5.
―Siis häh? ―Tää siirto. Se on e5:ssä.
―Mistä sä sen tiedät? ―Pelasin shakkia pienenä famon kans.
―Oot sä pelannu shakkia? ―Oon pelannu.
―Mitä sä sanoit? ―E5.
―Kato. E5, mihin se osuu? ―Kallioon.
―Asuuks Sundström siellä? ―No, siinä keskellä.
―Täs voi olla jotain. Me ei otetakaan karttaa, me kopioidaan se.
Otat mittakaavat ylös ja saat piirtää sen puhtaaks.
―No, niinpä tietysti. ―No ni, hommiin.
Vesku, Raikka oli sittenkin oikeessa. Se on tuolla, siirry sinne kaivamaan.
―Siinä.
Alkeellista, Viitasalo.
Alkeellista.
Bingo!
Avaa kansi.
Laita tohon neljä pussia.
―Mitä tää on? ―Se on varmaan maitojauhetta.
―Raikka, tuus tsiigaa!
―No?
―Sun ei ois pitäny ruveta sooloilee virolaisten kanssa. ―Mitä helvettiä?
―Anteeks.
No ni, panet sinne laukkuun ne muut. Siinä pitäis olla kaheksan kiloa.
Vauhtia nyt, saatana!
Mitäs sit? ―En tiiä.
―Niinpä.
Tätä ei kannata hoitaa puhelimessa. ―Puhuiko se mitään?
―Ei se myöntäny olleensa tekemisissä virolaisten kanssa.
―Älä nyt saatana niitä siihen laita. Vittu teidän kanssa. Takaisin kassiin.
Ja siinä on kaikki? ―Jep.
―Neljä kiloa puuttuu. ―Tässä on kaikki, mitä oli.
Se oli vetäny välistä neljä kiloa virolaisten kanssa.
―Saatana, että tää menee sotkuseks. Hoidat sä sen tänään?
―Minkä? ―Mä pidän huolen, että tää veijari hoitaa sen myöhemmin yöllä.
Nythän Levolan poika osaa varoa.
―No niin, mutta tällasta sattuu. ―Ei pitäis.
―Levola liittyy Sundströmin kuvioihin.
Se hoitaa sen bisneksiä aina lomilla.
―Ehkä meidän pitäis hoitaa seuranta ite. ―Siis krp:n?
―Niin. ―Ei helvetissä. Kohta mulle ei jää mitään annettavaa Kivelle.
Sitten se on sun kimpussa Visurin takia.
Se on kaivanu sitä aika paljon.
Mitä enemmän paljastuu, sitä enemmän se ihmettelee. ―Okei.
―Onks mitään tietoa siitä isosta kuviosta?
―Ei mitään. Pelkkää blankkoa.
Mitä helvettiä me täällä tehään? ―Sä teet, mä katon päältä.
―Ei mulla oo tonne enää avainta. ―Älä sä siitä huolehdi.
Siinä viissataa. ―Oli puhe tontusta. ―Saat loput, kun päästät meidät ulos.
―Mä tuun takasin 4.45.
Odotan kolme minuuttia, sitte ootte omillanne. ―Mites hälärit?
―Hoidettu. Tunnetteks te paikat? ―Poika on ammattilainen.
―Ettekä roudaa mitään ulos. ―Miks sä kuvittelet meitä, varkaiks?
(Vesa:) Murtautuu krp:hen?
Mä en oo kräkkeri. ―Sulla on vajaat viis tuntia aikaa ryhtyä sellaseks.
Mä oon ymmärtäny, että sä oot nero näiden masiinoiden kanssa.
―Tää ei välttämättä onnistu.
Mun pitää kiertää useamman... ―Älä selitä, mä en halua tietää.
Mua kiinnostaa vaan Kousan sähköposti.
Ja siinäkin vaan yks tietty.
Mä en ollu paikalla. Mä siirsin kaman Levolan sellistä muualle.
Ajattelin, että ne ratsaa sen. ―Ei sitä voi käyttää enää rahan kuljetukseen.
Viitasalon porukat nappaa sen ja tutkii saman tien.
―Muillakin jätkillä pyörii lomat.
Sanot vaan, kenet haluat, niin hoidetaan homma vanhaan malliin.
Sun kannattais luopua Levolasta. Se on hankala kaveri. ―Luopua?
Mulla on paljon hommia sille vielä.
―Mä en ymmärrä. ―Ei sun tarviikaan.
―Sä otat aikamoisia riskejä. Mulla on paljon pelissä.
Mä en oo varma, kannattaaks... ―Kannattaa.
Missä sä oot?
―Singaporessa.
―Herätä sit, kun sä oot Helsingissä.
(Ääniä piirretystä elokuvasta.)
Kale, mä pääsin sisään. Haluut sä lähteviä vai tulevia?
―Tulevia. Ai, sä sait sen wörkkimään.
Onks tää Kousan sähköposti? ―On.
―Katos toi.
"Cuba Libre." Todella hauska.
Okei, tää oli tässä. Kuus minuuttia aikaa ehtiä alaovelle.
Ehditkö peittää jäljet, ettei ne osoita tänne? ―Joo, totta kai.
―Pistä osoittaa tänne.
―Helsingin poliisin palvelimeen? ―Helsingin huumepoliisin.
Nyt hommiin, mä odotan käytävässä. Täytyy ilmoittaa ilouutiset Turuselle.
Pidät sitte turpas kiinni kamasta.
Ei sanaakaan kenellekään.
Levola palasi Sörkkaan. Käydäänkö hakemassa?
―Ei. Me otetaan se kiinni, kun se pääsee seuraavan kerran lomille.
―Ihan miten vaan. Mites Turunen?
―Sen sä voit hakea vaikka heti. ―Enemmän ku mielelläni.
Mulla on oikeus saada tietää, miks mut raahattiin tänne. ―Mitäs luulisit?
―Mä oon bisnesmies, mulla ei oo aikaa leikkiä.
―Ootkin ollu kiireinen, oot reissannu itään ja länteen.
―Mulla on bisnestä Ruotsissa ja Venäjällä.
―Ja rahaa liikkuu molempiin suuntiin. ―Jokaisesta on kuitti ja tositteet.
Miks te seuraatte mun firman rahaliikennettä? ―Sano sinä.
―Mä olen tuomioni lusinu ja that's it. ―Niin oot lusinu, joo.
Samaan aikaan Sundströmin kanssa. ―Mitä se tähän kuuluu?
―Te pyöritätte Etelä―Suomen amfetamiinikauppaa.
―Haistakaa vittu.
Mä olen rehellinen liikemies. Kai mullakin on oikeus ystäviin?
―Onks tääkin sun ystävä? ―Ikinä nähnytkään.
―Entäs tää? ―Ruma jätkä.
Mites loma meni?
Kuulit sä, mitä mä kysyin? ―Ihan ku sä et tietäis.
―Et kai sä tosta suuttunu?
―Miks sä epäilit, että mä oisin puhunu kytille? ―En mä epäilly.
Mart ja Tanel epäili. Ne halus vaan varmistaa sut.
Hei, nyt mä loukkaannun kohta.
Minkälaisena ihmisenä sä mua pidät?
Jos epäilisin, että sä puhut poliisille, sä makaisit jossain muualla ku siinä.
Ai niin, meinas unohtua.
Huomasiko se Kale kertoa, ―
mihin se aikoo jemmata neljä kiloa amfetamiinia, jotka se pölli multa?
Ai, sä et tiedäkään. Okei, ei mitään.
Mä uskon sua.
(Kale:) Mitäs helvettiä noi täällä tekee? ―Ne sattui just tulee tänne.
(Englantia:) ―Hauska tavata taas.
―Sanopa niille, että mä en hoitele niitten raatoja enää ikinä.
(Englantia:) ―Kale haluaa, että hoidatte itse likaiset juttunne.
―Mikäs siinä.
Sinun ei tarvitse kantaa siitä huolta enää.
Ei koskaan.
―Ilja sanoi... ―Mä ymmärsin kyllä!
Mitäs sulla on mielessä?
Jumalauta, Turunen.
Jumalauta, mulla on perhettä! ―Etkö sä oo eronnu?
―Mulla on poikakin. ―Eiks me kaikki olla oltu pieniä poikia?
Kerrot vaan, minne se neljä kiloa on jemmattu.
Mä taidan lähteä tupakalle.
(Venäjää:) ―No, pidetäänpä hauskaa.
Aaa!
Aaaarrghh!
Tekstit: Anna Alho YLE 2010